Оборотні кошти (активи) підприємства
Оборотні кошти обслуговують економічний обіг оборотних засобів і засобів обігу підприємств. Авансуючись у грошовій формі для купівлі підприємством сировини, матеріалів, виплати заробітної плати , вони в процесі виробництва переходять у незавершене виробництво , потім у готову продукцію, у сферу розрахунків, а після реалізації готової продукції знов вивільняються у своїй первісній формі, тобто у формі коштів, готових для нового авансування.
У виробничій сфері оборотний капітал (оборотні кошти) авансуються в оборотні виробничі фонди і фонди обігу.
До виробничих фондів належать: сировина, основні й допоміжні матеріали, напівфабрикати, паливо, тара, запасні частини для ремонтів, малоцінні та швидкозношувані предмети, незавершене виробництво, напівфабрикати власного виготовлення, витрати майбутніх періодів.
Фонди обігу - це залишки готової продукції на складі підприємств, відвантаження, але не оплачені покупцями товари, залишки коштів підприємств на поточному рахунку в банку, касі, у розрахунках, у дебіторській заборгованості, а також укладені в короткострокові цінні папери.
Оборотні кошти класифікуються за трьома ознаками:
залежно від участі їх у кругообігу коштів;
за методами планування, принципами організації та регулювання;
за джерелом формування.
Відповідно до першої ознаки оборотні кошти поділяються на оборотні кошти, авансовані в оборотні виробничі фонди, та оборотні кошти, авансовані у фонди обігу.
Залежно від методів планування оборотні кошти поділяються на нормовані та ненормовані. До нормованих оборотних коштів належать оборотні кошти у виробничих запасах, незавершеному виробництві та витрати майбутніх періодів, у залишках готової продукції на складах підприємств. Ненормовані оборотні кошти включають фонди обігу за винятком готової продукції.
За джерелами формування оборотні кошти поділяються на:
- власні та прирівняні до власних;
- залучені;
- інші.
Система організації оборотних коштів побудована на певних принципах.
По-перше, надання підприємствам самостійності щодо розпорядження, управління оборотними коштами. Це означає оперативну самостійність у використанні оборотних коштів.
По-друге, визначення планової потреби та розміщення оборотних коштів за окремими елементами й підрозділами. Мається на увазі розрахунок оптимальної потреби в оборотних коштах, яка б забезпечила безперервність процесу виробництва, виконання планових завдань за ритмічної роботи (розробка норм тривалої дії та щорічних нормативів).
По-третє, коригування розрахункових і чинних нормативів з урахуванням вимог господарювання, що змінюються: обсяг виробництва, цін на сировину та матеріали; постачання і споживачів; форм застосованих розрахунків.
По-четверте, раціональна система фінансування оборотних коштів. Це означає формування оборотних коштів за рахунок власних ресурсів і залучених коштів у розмірах, що забезпечують нормальний фінансовий стан підприємства.
По-п’яте, контроль за раціональним розміщенням і використанням оборотних коштів. Мається на увазі проведення аналізу ефективності кругообороту коштів, що використовуються, з метою прискорення їх обертання.
Визначення джерел формування оборотних коштів є важливою ділянкою роботи фінансиста підприємства.
Недостатність джерел формування оборотних коштів призводить до недофінансування господарської діяльності та до фінансових ускладнень. Наявність зайвих джерел оборотних коштів на підприємстві сприяє створенню наднормативних запасів товарно-матеріальних цінностей, відволіканню оборотних коштів з господарського обороту, зниженню відповідальності за цільове й раціональне використання як власних, так і позичених коштів.
Як правило, мінімальна потреба підприємства в оборотних активах покривається за рахунок таких власних джерел: статутний капітал (фонд), відрахування від прибутку у фонди спеціального призначення; цільове фінансування та цільові надходження, приріст сталих пасивів.
В управлінні поточними активами важлива роль належить організації придбання та відпуску запасів у виробництво.
Відповідно до Положення (стандарту) 9 „Запаси”, при відпуску запасів у виробництво, продаж та іншому вибутті оцінка їх здійснюється за одним з таких методів:
· ідентифікованої собівартості відповідної одиниці запасів;
· середньозваженої собівартості;
· собівартості перших за часом надходження запасів (FIFO);
· собівартості останніх за часом надходження запасів (LIFO);
Подібні статті по економіці
Форми і системи заробітної плати
Одним
із важливих елементів ринкової системи господарювання є наймана праця. Робоча
сила найманих працівників на ринку праці виступає як товар, який має вартість.
Найбільш актуальним в ...
Аналіз ефективності діяльності малого підприємства
Наприкінці
ХХ ст.. малий бізнес в Україні став реальністю і перетворився у самостійний
сектор економіки, зорієнтований на ринкові умови розвитку.
За
останнє десятиріччя функціонуванн ...
Ефективність використання оборотних коштів підприємства і шляхи її підвищення
кошти управління
Господарсько-підприємницька
діяльність неможлива без оборотних коштів. У процесі управління підприємством
дуже важливо правильно визначити потребу в оборотних коштах. Вел ...